Mads Andersen-Skjern har startet forretning i Korsbæk i 1929.
Han er enkemand og far til Daniel, men finder sammen med Ingeborg -
- datter af grisehandler Larsen og mor til Ellen.
Hun er skilt fra en mand, der kom i fængsel pga. bedrageri.
Mads er ved at udkonkurrere Damernes Magasin -
- der ledes udygtigt af Albert Arnesen, som har arvet forretningen.
Det går dårligt, selv om hr. Schwann har sat sin lille formue i forretningen.
Arnesens ægteskab med Vicki er heller ikke for godt.
Bankdirektør Varnæs har svært ved at hjælpe ham yderligere.
Mads' forretninger går strygende, også pengeudlånet i bagbutikken.
Han kalder sin bank-uddannede bror Kristen til byen.
Kristen træffer Elisabeth, søster til Varnæs' frustrerede kone, Maude.
Elisabeth, der lever en skyggetilværelse hos søsteren -
- forelsker sig i Kristen og meddeler familien, at de vil giftes.
Varnæs foreholder Elisabeth det umulige i en alliance -
- med en familie, som i dølgsmål går banken i bedene.
Da Elisabeth erfarer, at Kristen driver pengeudlån, opgiver hun -
- og rejser til Salzburg med doktor Hansen og oberst Hachel.
Familien Varnæs ånder lettet op -
- for et par timer senere at opdage, at der lurer endnu en skandale:
Bankdirektørens bror har en elskerinde.
I Korsbæk er alt vel ved det gamle?
Andersen-Skjern har købt nabo-ejendommen og udvidet.
Det går jo så strygende.
Snedkeren kan gå lige ind.
Kristen, hvor ligger papirerne for Møllegaarden?
Hvad ...? På den øverste skabshylde.
- Elisabeth, hvor ser du godt ud. - Elisabeth har altid set godt ud.
- Jeg har fået en dukke. - Se, en dampmaskine.
- Ikke en, der kan springe i luften! - Jo, og spis dem og fald død om.
- Farver! - Heinrich Schlusnus.
Wer reitet so spät durch Nacht und Wind. Es ist der Vater ...
Synes du ikke, det er nok med børnene?
Hvor er jeg glad for, at du er hjemme igen.
Mange tak for bluserne fra mig og Laura.
- Agnes, se min dampmaskine. - Den er søreme flot.
- Hvordan var det så? - Yndigt. Det er forår i Wien.
Nu vender du vel hjem som klavervirtuos?
Jeg fik ikke lært at spille bedre.
Jeg bliver aldrig nogen Brailowsky. Men jeg fik lært at lære fra mig.
Så kan du holde Regitze i ørerne. Her er nemlig alt ved det gamle.
- Nå, hvis Elisabeth kigger ud ... - Skal vi snakke om det nu?
Jeg har haft maler i dit værelse. Jeg håber, du kan lide tapetet.
Det var sødt af dig, men det er faktisk alt for meget.
Og du kan godt gå ned og lege. Bare du klæder dig ordentligt på.
- Tante Elisabeth, vil du med ned? - Nej, gå nu. Måske senere.
Elisabeth, alt det der er vel glemt, nu du har haft tid til at tænke dig om.
Ja, jeg har haft tid til at tænke mig om.
Og derfor har jeg besluttet mig til at flytte.
- Flytte? Hvorhen? - Til en lejlighed for mig selv.
Du kan være ganske rolig. Helt for mig selv.
- Hvordan vil du da klare dig? - Hvordan klarer andre sig?
- Jeg vil bestille noget. - Hvorfor så ikke arbejde her?
- Jeg vil undervise. - Vil du være spillelærerinde?
- Musik-lærerinde hedder det nu. - Det vil jeg sgu nok sige.
Er det din eneste kommentar? Elisabeth har boet her så mange år!
- For mange. - Elisabeth er et frit menneske.
- Hvad med børnene? - De bliver store engang.
Hvad med huset? Vi måtte have hjælp af en, der gør rent i banken.
Jeg kunne lugte hende over hele huset. Jeg siger dig, hun svedte!
- Det ville du vel også gøre. - Jeg? Nej, det ved da gud!
- Du kunne prøve. - Synes du, det er morsomt?
Her sidder Elisabeth og fortæller, at hun ikke vil bo hos os mere.
Hvordan tror du, det vil være at være frøken i en lille lejlighed?
- Det er jo det, jeg skal prøve. - Du kan altid komme tilbage.
Hvis ikke ...
- Du, kan det her passe? - Så er det sidste ombæring.
Regn hellere efter.
Det er tredje gang, I får kaffe ned i aften.
Kunne Gudrun ikke springe med kaffen?
Gudrun har dobbelt så meget at lave deroppe som før.
- Du har dobbelt så meget hernede. - Jeg får jo min andel i udbyttet.
- Vil du ikke have en kop med? - Jeg er gået over til te.
- Lig, så længe du kan i morgen. - Det er til klokken syv.
- Hun tror, hun er uundværlig. - Jeg har en aftale klokken ni.
- Den må jeg kunne overtage. - Nej, min ven, det er udelukket.
- Hvorfor det? - Fordi det er med en herre.
- Hvad er det for en herre? - Det kunne du lide at vide.
Mads, du, som beder til Gud ... Jeg håber, du takker ham for Ingeborg.
Ja, uden hende var jeg måske ikke så meget værd.
Det var det, jeg tænkte.
Hvad med dig? Jeg så, at frk. Friis kom hjem i dag.
- Ja. - Har du talt med hende?
Der er vel andre, du kan få, som er mindre indviklede.
Elisabeth er ikke spor indviklet.
- Hun er ... - Indviklet i familien.
Og de forstår ikke folk som os.
- De er bange for os. - Det har de måske også grund til.
- Men det er deres egen skyld. - Fordi de ikke ville sætte dig i gang?
Fordi de ikke har lært at indrette sig efter tiderne.
- De er jo til middag hos obersten. - Hvis nu Laura ikke har lagt sig?
Der er ingen lys. Agnes ...
- Jeg ved ikke rigtig ... - Det er da os to, ikke?
- Hvis vi endda var forlovede. - Det er vi da, ikke?
- Mener du det, Boldt? - Ja, gu mener jeg det.
- Kan vi fortælle det til mor? - Ja, ja ... kom nu bare ind.
(elskovslyde)
Så er vi altså rigtig forlovede. Jeg kan sige det til herren og fruen.
- Og frk. Friis. - Det taler vi om.
- Og ringene ...! - Av, for satan ... cigaretten!
Hvad laver du, Agnes? Har du mandfolk på værelset?
Det er Laura. Du må hellere gå.
- Hvor er mine sko? - Vent med at tage dem på.
Behøvede vi at blive så længe, Hans Christian?
Shh!
Hvorfor er oberstens middage så frygtelige?
Fordi han bruger værnepligtige i køkkenet.
Kan du lugte noget?
Uhm, Lauras leverpostej.
- Ryperne havde fået for meget. - For lidt.
Tante Møhges gebis hang fast.
- Hvorfor ville Elisabeth ikke hjem? - Måske fordi hun morede sig.
- Her lugter altså. - Jeg kan ikke lugte noget.
Og så din bror, da han dansede med Vicki! Jeg forstår godt Minna.
Mine fødder bliver to numre større efter sådan en aften.
At danse med obersten foregår oven på tæerne.
Smid de sko. Læg benene op ligesom i gamle dage i lejligheden.
Ja, der var rart, især i køkkenet.
Der er også rart her.
Det er lige ved, at jeg misunder Laura.
Så sidder Agnes og Laura i spisestuen, og vi sætter os her.
- Her lugter altså af tobak. - Man kan se, jeg er gammel spejder.
- Det smager dejligt. - Kan jeg tåle en til?
Du åd, første gang jeg var ude med dig. Meget betagende.
Det var, før jeg fik børnene.
Sæt, jeg lignede konsulinde Holm. Hun tog tre gange af desserten.
Han kan bruge den til at bombardere fjenden med, obersten.
Det værste er dugene. Han kunne nu godt udskifte de gamle klude.
Vasket og rullet af den danske armé!
Og hans datter er gift med byens førende manufaktur-handler.
Nu du siger byens førende manufaktur-handler ...
Jeg er bange for, at Albert krakker.
- Det er din spøg. - Gid det var så vel.
Han fik kapital, dengang han solgte sommerhuset, og da førstemanden ...
- Hr. Schwann. - Ja, dengang han arvede.
Vores gårdskarl sagde: "Det giver en stakket varme at pisse i bukserne."
- Det passer lige på Albert. - Så hjælp dog stakkels Albert.
Han har forspildt enhver chance for at hjælpe sig selv.
- Men banken, Hans Christian? - Banken tør ikke mere.
Jeg er ked af det, min skat.
Jeg syntes lige, at alt var så godt, ligesom i gamle dage.
Albert, det var sådan en bil, du sagde, vi skulle have.
Hvad skal vi med bil? Vi har godt af at gå.
Det er kedeligt at spadsere. Og så her i Korsbæk.
- Jeg bryder mig ikke om at køre bil. - Det vidste jeg. Og ved du hvad?
Derfor er jeg begyndt at tage køretimer.
Nå, der er De. Det er min fridag. Jeg skal gå klokken 12.
Jeg kan ikke skynde på præsten for din skyld, vel?
- Hvor skal du hen? - Hjem til mor.
Og jeg skal præsentere min forlovede.
From var hun i hjertet, af adfærd så blid.
Var rød som en rose, som liljen hvid.
- Boldt, du sagde, du havde fri. - Afløseren udeblev.
- Vi skal jo hjem til mor. - Det må vi klare en anden dag.
En lille en?
To øjne hun havde, så klare, så blå -
- som himlen til hvilken hun sorrigfuld så.
Sæt Dem på gulvet. Fødderne under en tung genstand.
Knæene let bøjede, hænderne på gulvet. Rank ryggen.
Læg Dem på ryggen, idet De ånder dybt ind.
Rejs Dem og bøj kroppen frem i den dybest mulige udånding.
Fortsæt nu i nøje takt. Arbejd efter den devise -
- at hver bevægelse skal føres en millimeter længere ud.
Det er den sidste millimeter, der giver den store virkning.
Følgen af magelig livsførelse er, at folk bliver kropsdovne.
Denne vidtdrevne magelighed er en fare for helbredet.
Tag da fat nu og bøj, stræk, vrid de sure væsker -
- ud af muskelfibrene til friskhed og velvære.
Skil fødderne, stræk armene frem, og rank Dem og rejs Dem.
Bøj ned i knæene uden at løfte hælene.
Stræk atter knæene, og stå i Deres fulde højde.
Gentag denne knæbøjning og strækning -
- og øv Dem med grundighed og bestemthed for øje.
Husk så at gennemføre træning hver dag -
- idet man ejer kun det ...
Du skal være far.
Er det en måde at sige det på?
Jeg har altid ønsket mig at slå kaptajn Jespersen ud.
Tak, Ingeborg.
- Selv tak, Mads. - Er du nu helt sikker?
Det møde, jeg var til forleden, det var med dr. Hansen.
Så skal vi til at passe på dig. Fra i dag.
Det var dog en skrækkelig tanke. Der er over syv måneder til.
Daniel og Ellen, kan I så få fart på.
Og du også. Medmindre du skal møde i forretningen i den mundering.
- Er den der til hunden? - Han æder sgu ikke røget kød.
- Med forlov? - Ja, værsgo.
- Skal du ikke hjem og spise? - Først 7.15. Vi skal have flæskeben.
Han er et bundløst dyb.
Det går ad helvede til. I Tyskland.
- Tyskland! Hvad rager det os? - Det kan det meget let komme til.
Jeg er hverken doven eller bolsjevik. Mig er der ingen, der kommer efter.
- Røde har fået Hitler-forskrækkelse. - Den gavflab tager ingen alvorligt.
- I længden. - Det er der, fejlen ligger.
- Det højere borgerskab er parat ... - Nu De siger det højere borgerskab.
- Albert Arnesen er ved at gå fallit. - Ikke så længe Varnæs er i banken.
Jeg har fra nærmeste kilde, at banken har lukket for kassen.
- Hvad er det for en kilde? - Det er vel en pige.
- Er det i banken, du har hørt det? - Ikke direkte, men ...
- Boldt går og gør sig tanker, ikke? - Noget kunne tyde på, at ...
Det er en lille fjer, der er blevet til en stor and. Jeg har kunder.
Jeg giver en omgang, Boldt. Tag en med selv. Kom her, Kvik.
Kunne jeg vise herren en forårshabit?
- De kunne vise mig min svigersøn. - Bestyrelsen sidder derinde.
Her sidder I og driver den af. Har du stadig kærestesorger?
De siger, hun er flyttet i lejlighed. Av! Hvorfor sparker du din far?
For at antyde, at jeg skal behandles som et råddent æg.
- Det er på tide at rejse kapital. - Mads laver ikke andet dag og nat.
Nåh, det kan jeg da modbevise.
- Kapital til hvad? - Arnesen holder ikke terminen over.
Jeg har det fra hestens mule, eller grisens tryne.
- Banken har vendt tomlen nedad. - Det var også på tide.
- Det er da skrækkeligt. For dem. - Ja, men ikke for os.
Nå nej, men ... Jeg tænker på den lille førstemand derovre.
Satte alle pengene i forretningen. Og så de andre. Stakkels mennesker.
Det er al den læsning. Du har sgu glemt at læse om den frie næring.
Så er der så meget andet, du har glemt at læse om!
Jeg forstår dig godt, Ingeborg.
- Men hvad vil du gøre ved det? - Ikke glæde mig over andres ulykke.
Heller ikke når det er til gavn for Ellen og Daniel? Og lillebror.
- Du skal være bedstefar. - Så er det derfor, hun er så underlig.
Er det rigtigt?
- De rendte med vaniljekransedejen. - Så se at få fat i dem.
Kan I så komme her, I rotteunger!
Ulrik og Regitze, kom så med det!
Det, de ikke nåede at æde, har de smurt ud over møblerne.
Du laver en ny dej, inden du gør rent efter børnene.
- Jeg brækker mig over de kager. - Nåh, har du kvalme?
Som dengang jeg gik med i køkkenet før min konfirmation.
Jeg hørte nok, hvordan du blev "konfirmeret" forleden nat.
- Da du havde ham der hos dig. - Det er flere dage siden.
Ja, men nu begynder det.
Kvalmen. Du ved måske ikke, hvad der kommer ud af den slags?
Da min søster skulle have den første -
- brækkede hun sig otte dage efter.
Og det holdt ikke op, før otte dagen inden ungen kom.
- Han sagde, der ikke skete noget. - Sørg for, at han gifter sig med dig.
Han vil ikke engang med hjem til mor. Og ringene ...
- Gå til politimesteren, så han betaler. - Politimesteren?
Ham er det da vel ikke!
Gad vide, hvad fruen vil sige.
- Jeg bliver vist væk. - Du kan altid komme ud på en gård.
- Jeg vil så gerne på et postkontor. - De tager ikke en med en horeunge.
- Er der ikke noget, man kan gøre? - Vær glad for, det ikke var som før.
Da jeg var barn, gik pigerne i søen.
Der var en pige, der lå i med en skovløber.
Hun skjulte det, indtil barnet kom, og så fødte hun i dølgsmål.
Det er, når ingen ser det, og ingen ved det, og så ...
Så siger jeg ikke mere, men ...
Vi må først have afregning for de to foregående partier.
Der findes andre huse, der har en høfligere forretningsform.
Vi må bede om vort tilgodehavende, ellers agter firmaet at rejse krav.
- Krav? Det er uhørt. - Er der problemer, Schwann?
Repræsentant Jørgensen taler om deres tilgodehavende.
Forståeligt, min herre. De får Deres udestående i morgen.
Jeg er på vej til møde i anledning af omlægning af forretningens økonomi.
Godmorgen, de herrer.
Jamen så på gensyn.
Brevet fra banken kom i morges om et møde, hr. Arnesen har bedt om.
- Det var også på tide. - Ja, ja, frk. Jørgensen.
Gammelt venskab ruster aldrig. Mærk Dem mine ord.
Jeg har hele tiden vidst, at vi kunne regne med bankdirektør Varnæs.
Der er kun tale om midlertidige vanskeligheder.
Naturligvis. Det går jo op og ned. Det er livets lov.
- Skål. - Skål.
Banken har også sit at kæmpe med, og vi må være realistiske.
Albert ... du ved sgu da, at ingen hellere end jeg ...
Jeg er jo ikke ene. Tværtimod.
- Vil det sige, at I ikke vil? - Bestyrelsen, Albert ...
Kan du ikke ordne de pengepugere?
De mænd står både dig og mig nær.
De er alle ansvarlige for, at banken overlever.
Derfor kan vi ikke yde et så betydeligt lån uden sikkerhed.
Og en sådan sikkerhed har du jo beklageligvis ikke.
Sterlingkursen i dag er 18,195.
Dollaren er 373,25.
Sagde De svenske kroner, hr. hofjægermester? Den er 98 ligeud.
Javel, det skal jeg. Ja, med fornøjelse.
I lige måde, hr. hofjægermester. Farvel.
Du skal nok få rettet skuden op. Tag det nu ikke personligt.
- Farvel, Hans Christian. - Hils din smukke Vicki.
Tør man spørge, hvorledes bankforretningen gik?
- Formodentlig tilfredsstillende. - Yderst.
- Jeg var aldrig i tvivl. - Jeg går lige op og lægger mig lidt.
- Går du? - Albert!
Har du helt glemt, hvad dag det er?
- Jeg skal til køreprøve. - Jeg må tale med dig.
- Det er vigtigt. - Er mit kørekort da ikke vigtigt?
Albert ...! Vågn op. Du har aske på maven og lugter af dårlig sherry.
Sæt dig ned alligevel. Kan du huske, dengang mor døde, og ...
Der er Erhard. Kørelæreren. Så render jeg altså.
- Vicki, jeg beder dig. - Du kan vente.
Det kan den motorsagkyndige ikke, så bliver han bare sur.
- Uha, der er den store stygge ulv. - Kør!
- Er min mand på kontoret? - Nej, chefen er deroppe.
- Jeg har bestået. - Så kommer der nok snart en ny bil.
Hr. Arnesen har jo været i banken, og vi venter stadig at høre.
Frk. Jørgensen, der er en kunde.
- Og De ønsker? - Jeg skal se på en krave.
(Vicki skriger)
Han er død! Han lå og var død.
Hvad døde han af?
Jeg tror nok, det var gas. Den slags skete ikke med komfurer.
- Kunne De lugte noget? - Nej. Jo, nu jeg tænker efter.
Men det kom på én gang. Skrigeriet og frk. Jørgensen, der besvimede.
- Hende den lange skidtvigtige. - Bang, så lå hun der.
Ambulancen kom og dr. Hansen. Jeg har aldrig oplevet noget lignende.
Fruen er gået i seng og ligger og tuder, og herren skal ikke have mad.
(dørklokke)
- Er det dig? Hvor er Maude? - I sin seng.
- Har du spist? - Nej, og jeg skal ikke have noget.
- Undskyld rodet. - Bevares.
- Lad nu mig. - Tak.
Sæt dig.
- Har du hørt det? - Ja. Det var frygteligt.
- Det var min skyld. - Det var ikke din skyld.
Han var en umulig manufaktur-handler.
Han levede over evne, han var doven, og han var snobbet.
Han er død, og det var ikke din skyld.
Måske ikke alene. Han fik også en kynisk konkurrent på halsen.
Hvorfor ikke sige det, som det er: En dygtig konkurrent.
Ja, sådan er du vel nødt til at se på det.
En opstrammer vil du i hvert fald have.
Bare det at få lov til at sidde her gør det hele mindre uudholdeligt.
Hvad er det for noget at sige? Du har intet at bebrejde dig selv.
- Du har din familie at tænke på. - Hvis det så var til at holde ud.
- Hvad er det, du siger? - Maude går bare i seng.
Og børnene savner dig. Jeg beder dig. Forstå mig.
Kom tilbage til os. Det er ikke til at holde ud mere.
Rejs dig op. Du er ude af dig selv.
- Undskyld, Elisabeth. Jeg går nu. - Nej, du går ikke. Du bliver.
Sæt dig nu ned, så snakker vi som i gamle dage, når vi sad i køkkenet.
- Og Maude var gået i seng. - Hun er altid gået glip af det sjove.
Hun blev syg, dengang vi skulle ud i sejlbåden med Møhgerne.
Du gik på grund og måtte bære gamle fru Møhge i land.
- Hun skreg om Fernando. - Hun var nu slet ikke så gammel.
Næ, kun 88 eller deromkring. Maude havde lige fået Ulrik.
- Og du havde en lyseblå kjole på. - Du havde våde bukser.
- Det er måske Maude. - Nej, for hun ved ikke, jeg er her.
- Er det dig? - Tillykke med lejligheden.
Brød og salt, gammel russisk skik. Og så lidt mere banalt: En flaske.
- Og blomster. - Jeg har gæster.
Åh ... goddag.
Jeg går nu. Jeg synes ikke, der er noget at fejre i disse dage.
- Farvel, Elisabeth. - Nu skal jeg ...
Hils nu ungerne, og sig til Maude, at jeg kommer meget snart.
Nå, der er du. Jeg troede, du var sprunget ud fra altanen.
For at ramme din svoger i hovedet? Så let slipper du ikke af med mig.
- Hvad tror du, det er for en plade? - Noget med klaver?
Rigtigt, ja. Og hvad mere?
- Chopin? - Nej, noget dansk.
Så er det Carl Nielsen.
- Jeg giver fortabt. - Hør så lige her.
Hvad i al verden er det? Jeg synes, du sagde dansk.
Leo Mathisen. Stykket hedder "Wild cow".
En vild ko. Du kunne ikke have givet mig et smukkere minde om dig.
Nej, vel? Sådan som jeg tramper rundt i det.
Er De ved at overtage dødsboet? Jeg håber, De sover godt om natten.
Det gør jeg nemlig ikke. Jeg kan ikke tåle at se mennesker blive ødelagt.
Hvordan føles det at sparke til folk og gøre sig til herre over liv og død?
- Det er der kun én, der kan. - Spar mig for Deres gudelighed.
- Har De ikke også trådt på mig? - Jeg udkonkurrerer ikke folk.
Nej, for det har De råd til takket være Deres forfædre.
Deres bedstefar, der startede banken, siges at være en hård negl.
- Sådan er det bare. - Vi har ikke mere at tale om.
Hr. bankdirektør ...
Og så godt ned. Sådan.
Selv om hun er datter af en oberst, er hendes manerer kritisable.
Han skulle nok hellere have giftet sig med frk. Jørgensen.
Det havde gamle fru Arnesen aldrig accepteret.
Småkagerne var for hårde. Hvem var det, der var død?
- Mor, det var jo Arnesens Albert. - Er han nu blevet så gammel?
- Hvad døde han af, Misse? - Det er der ingen, der taler om.
Provianterings-handlerens havemand mente, at han havde skudt sig -
- med oberstens tjenestepistol. Flere synes, de har hørt et knald.
Så gå De roligt hjem.
Hils Deres bekymrede mand og sig, at alt forløber planmæssigt.
Og det andet, der kan De hverken gøre fra eller til.
I hvert fald ikke nu, men de er bare så tæt på os.
Dr. Hansen ...
De kender de mennesker. Hvordan gik det til?
- Ja, hvordan gik det til? - Der siges jo så meget.
- Ja, der er nok at vælge imellem. - Jamen hvordan?
Han fik hjertestop.
- Sådan dør jo alle. - Ja, når det kommer til stykket.
Vi kunne have brugt flere sorte kjoler, men jeg slyngede fem meter flor.
Enkefru Arnesen, jeg håber, de to sorte kjoler passede, ellers ...
- Vil De se vores sørgeudstilling? - Er der noget, jeg kan hjælpe med?
- Nu er De jo kun to. - Det tror jeg ikke.
Deres plads er jo ikke her. Hvad ville vore kunder ikke tænke?
- De ønsker? - Jeg ville tale med fru Arnesen.
Jeg håber, De tror mig, men det gør mig så ondt.
De har ingen grund til at synes om os, men jeg har set Dem så tit.
- Jeg kan så godt lide Dem. - Mig? Hvorfor det?
Fordi De har haft sådan et godt humør ...
... selv om De har været sammen med ældre mennesker herovre.
Sommetider har jeg også været ond.
- Der er meget, jeg fortryder nu. - Vi gør jo alle ting, vi fortryder.
Denne her by ...
Ja?
De må gå. Gå Deres vej. Gå med det samme!
De kommer bare derovrefra. Jeg hader jer alle sammen!
Du kan stole på mig, Victoria. Der kommer ikke flere madammer herop.
- Jeg har ringet efter dr. Hansen. - Far, jeg er bare træt af det hele.
Enkestanden må du igennem, men så begynder livet på ny.
- Og noget har Albert vel efterladt. - Det hele er vist gået til dernede.
- Også hr. Schwanns penge. - Noget er der vel?
Jeg må vist klare mig med arven. Den efter mor.
Efter din mor? Den bedrager! Har han ...
Han fik mig til det i fjor. Til at sætte din mors penge i Damernes Magasin.
- Vil det sige, at ... - Slynglen har formøblet 40.000 kr.!
Hvorfor talte du ikke med mig?
Det diskuterer man ikke med en kvinde. Har du et glas et eller andet?
Her er så lægen. Hvem er så patienten?
- Hvorfor kom du ikke i aftes? - Jeg har travlt.
Du havde fri i går.
Jeg sætter mig ind og venter.
Hvad er der galt? Har De opdaget, jeg var der?
- Det er meget værre, Boldt. - Har De smidt dig ud?
- Du er nødt til at gifte dig med mig. - Mig?
- Jeg skal have en lille. - Ikke med mig, du.
Hvem skulle det ellers være?
Hvad med bankdirektøren? Kigger han ikke indenfor?
- Jeg tror ikke, han gør den slags. - Hvad så med broderen?
- Du ved jo, du er den eneste. - Den går ikke med mig, du.
- Den herre ønsker? - En Hof, tak.
- Jeg vidste slet ikke, han var sådan. - Nå, ikke?
- Hvad gør jeg? - Tørrer øjnene, går til lægen.
Til lægen? Hvad nu, hvis han spørger om alt muligt?
Du kommer ikke i spjældet for det. Et barn er vel ikke det værste.
Kom.
Der var noget, jeg skulle aflevere. Kom, nu går vi to op til lægen.
- Hr. Schwann ... - Jeg har, hvad jeg skal bruge.
Direktøren ser gerne afregning uge for uge, altså i dag.
- Vi plejer at afregne månedsvis. - Tidernes ugunst.
De kan bringe mig min regning og hilse direktøren og sige -
- at jeg ikke længere vil indtage min middag her i hans etablissement.
Så farvel da. Hils hjemme.
Der har vi så dagens sidste.
- De var her med Deres kæreste. - Og hvad nu?
- De kan roligt gå hjem igen. - Jo, men hvad med ...
Jeg må desværre bedrøve Dem. Der er ingen resultat i denne omgang.
Prøven var negativ. De skal ikke være mor.
Jamen Laura sagde ...
- Tak, dr. Hansen. - Tak hellere Deres forsyn.
- Kig herhen med Deres kæreste. - Han fejler ikke noget.
Så kunne jeg måske fortælle Dem lidt om, hvordan man ...
Vi kan jo begynde med bierne og blomsterne.
- Tak. - Selv tak. Farvel.
Hva' fa'en, han ligner sgu en gris, der har haft trynen for langt fremme.
- Det er lige, hvad han har. - Er du sikker på, det er trynen?
- Boldt, der er kunder! - Hvor?
Goddag, hr. Schwann. Hyggeligt at se Dem igen.
- Goddag, goddag. - Dav, doktor.
Ja, værsgo at sidde ned.
Sådan her. Ja, det gør ondt.
Og så lige det sidste. Det gør næsten lige så ondt som at blive far.
Men jeg kan hilse og sige, at det bliver der ikke noget af denne gang.
Ja, det ser grimt ud.
Hvad er det dog, De er rendt ind i, hr. Boldt?
Dikkedu og dig, dingeli-og-lej ...
Dikke-dikke lammesteg, ikke-nikke, nej!
- Dav, Lauritz, går du med en tur? - Ja ... Ja.
De vidste måske ikke, at den unge dame var blevet forlovet?
Ja, ja. Ja, ja, Gitte!
Det er sgu da ikke mig, der har bestemt, hvornår han skal begraves.
Gitte, hør nu. Vi får da i hvert fald fem dage sammen i Hamburg.
Hvad siger du? Er Hitler uchik?
Det skal sgu nok passe. Det er du til gengæld ikke i morgen.
Hvad? Ja, ja, det sædvanlige sted.
Ja, men så var der ikke mere, vel? Udmærket. Vi mødes.
Det tales vi ved om. Tak. Farvel.
Det var partiet. De vil have, jeg skal bese de sønderjyske diger.
Du har åbenbart noget at se til.
Det var sgu kedeligt med Albert. Det gamle fjols.
- Jeg har haft det ad helvede til. - Det kan sgu aldrig blive din skyld.
Han tryglede om penge, og jeg sagde nej.
Far ville have sagt nøjagtig det samme.
- Hvad tid var begravelsen? - Klokken to. Jeg skal hente Maude.
- Hvad med den lille fikse enke? - Der er jo ingen penge.
Der er nok en, der vil tage sig "kærligt" af hende. Jeg kunne da ...
Har du ikke nok at se til i forvejen? De sønderjyske diger?
Du er klar over, det kan skade dig, ikke?
Ikke hvis jeg går stille med dørene.
Se.
- Også her. - Det er søreme ikke ret meget.
- Der er millioner af mider i husstøv. - Da ikke i vores.
Nu skal jeg lukke op.
- Goddag. - Hvem er det, Agnes?
- Det er fru overretssagfører Varnæs. - Jeg bliver nødt til at tale med dig.
Agnes, vil De være venlig at lave en kop te?
Kom, sæt dig ned, Minna. Det var vel nok en overraskelse.
Du bliver mere overrasket. Vidste I, hvor Jørgen tog hen fra begravelsen?
- Var det ikke de sønderjyske diger? - Jeg kender faconen på de diger.
Han er i Hamburg med fruentimmeret, han har bedraget mig med i tre år.
- Det gør mig ondt. - Det kommer til at gøre mere ondt.
- Han kommer vel hjem igen. - Så er jeg væk. Jeg tager til Århus.
- Så klarer sagføreren resten. - Vil I da købe hende ud?
Hun har fået både nertzpels og lejlighed. Nu er det min tur.
Jeg vil have halvdelen af bankaktier og lejligheden og det, den indeholder.
Og bidrag. Og han bliver ikke så meget som revisorsuppleant i partiet.
I kan godt begynde at se jer om efter en ny folketingskandidat.
Far er medlem af hovedbestyrelsen. De vil ikke have den slags i partiet.
- Jørgen vil vel ikke skilles. - Men det vil jeg!
Vil du? Jamen, Minna ...
Tænk dog på familien. Hvad vil folk sige?
Det bliver jo en skandale. Det kan du ikke gøre, Minna.
Det kommer til at gå ud over dig selv. Du har da din position ligesom jeg.
Ingen kan røre os, bare vi står fast.
Du kommer med ud til møder. Du kommer de rigtige steder, Minna.
- De højeste steder. Husk det. - Og hun kommer til Rivieraen.
Og på Marienlyst og i Adlon. Tror du ikke, det er meget sjovere?
Jeg skal høre på, at "vi fra højre respekterer den danske husmoder."
- Vi er jo respekterede, Minna. - Af hvem?
Vi har da vores smukke hjem. Hvad vil du i en tiværelses alene?
Jeg vil hellere holde pensionat end have det svin boende!
Det er din mand, du taler om. Du behøver ikke være så vulgær.
- Vi har jo så meget at leve for. - Tror du selv på det?
Nu skal jeg til at leve. For at få ham ned med nakken.
Det kan du godt hilse familien og sige. Jeg skal videre til Århus.
Nej, Minna, det må du ikke. Minna, tænk dig om!
Tænk selv!
Er fru overretssagføreren gået? Her er ellers te.
Forsvind!
Skrub af, for fanden!